Hej, Ben.
- Det er så frygteligt. - Ja. Jeg fatter det ikke.
- Ben? - Elisa...
Luk øjnene op. Langsomt. Du ligger på hospitalet.
Du har været her i en uge. Du var ude for en ulykke.
Elisa!
Elisa...
Politiet har bekræftet, at Lauren Parris' død efterforskes som mord.
Sangerinden blev fundet i en kanal i East London tidligere i dag.
Man håber, at overvågningsbilleder kan hjælpe i jagten på morderen.
James Stephens følger begivenhederne.
Han står ved kanalen i Hackney, hvor dykkere fandt Laurens lig.
- James, hvad sker der lige nu? - Som I kan se bag mig...
Min kone er død.
- Jeg ved ikke, hvorfor jeg er her. - Måske fordi det hjalp sidste gang?
- Er vi begyndt? - Det er op til dig, synes du ikke?
Du må gerne tegne, hvis du vil.
Minder det om dengang, du mistede dine forældre?
Bliver du aldrig træt af at tale om mine forældre?
- Lad os tale om dine forældre. - Mine forældre er døde.
- Det er mine også. - Det ved jeg godt.
Nej, det minder ikke om noget som helst.
- Hvad mener du? - Alle de sørgende mennesker...
Det er bare...
Jeg får kvalme af det. Jeg føler mig lukket inde.
Jeg kan ikke trække vejret. Alle de tårer for en, de ikke kender.
Det må være hårdt, at alle sørger over Lauren Parris.
Som om der ikke er nogen, der føler med dig.
Jeg har aldrig forventet, at nogen skulle føle med mig.
Jeg har ikke hørt et ord fra hendes familie.
Måske har de ikke mit nye nummer.
Der har altid været noget... Jeg ved ikke rigtig.
De har aldrig kunnet lide mig. Så enkelt er det.
Og efter den her...
Efter...
Det er vel ikke så overraskende, er det?
- Fordi det var dig, der kørte? - Fordi jeg overlevede.
Ben!
De små detaljer skræmmer mig.
Angsten for at falde i søvn og måske sluge noget giftigt.
Angsten for, at et tal eller et ord begynder at vokse indeni, -
- indtil der ikke er mere plads i mit hoved.
Angsten for, at jeg skriger midt om natten, og at ingen kommer.
Et ekko bag lukkede døre. Et ekko af barndommen, -
- hvor dørene var lukkede, men indimellem gik op på klem.
Og gennem sprækken i døren kryber natten ind -
- og oplyser skyggerne i det forbudte værelse.
Indgangen til det gamle lighus...
Det er faktisk bare en kælder.
Hvis du vil opbevare noget hernede, skal du bare sige til.
Hvis du altså stoler på Alice og Brodie.
Portørerne plejede at skrive navnene -
- på alle dem, de bragte herned.
Jeg hedder Roland. Jeg er opsynsmand.
Og... værsgo!
Hvor hun gik hen bagefter, vides ikke.
Politiet håber, at denne rekonstruktion kan løse mysteriet.
Efterforskerne håber, at en eller anden kommer i tanke om noget -
- og kommer med oplysninger, der kan føre til Laurens morder.
Gør plads på fortovet. Også filmholdet, tak.
- Rolig, Ben. Det er mig. - Tommy...
- Godt at se dig. - Hvordan går det?
- Hvad laver du her? - Jeg er lige flyttet tilbage.
Hvad fanden glor I på? Gå dog hjem til jeres forældre!
Røvhuller! De er brudt ind to gange i den her uge for at stjæle sprit.
De drikker det. Er det ikke utroligt?
- Det smager faktisk ret godt. - Du er blevet vild med beige, hvad?
Det hedder "småkagebrun". Hvad fanden det så er.
- Hjælper du mig lige? - Det vil jeg gerne tale med dig om.
- Nej. Aldrig i livet. - Jeg beder ikke om noget fuldtids.
Se dig omkring. Jeg skovler ikke ligefrem penge ind.
Jeg synes, her er pænt.
Går du ikke ind og beder Brenda om at lave noget te? Kom nu.
- Her er ikke nogen. - Netop! Jeg måtte fyre Brenda.
Sagde du, at du var flyttet ind længere oppe ad vejen?
Ja. Jeg prøver at starte forfra, du ved.
- Elisa er død. - Du godeste, Ben...
- I en bilulykke. - Du skulle have ringet.
- Begravelsen... - Jeg var ikke selv med.
Jeg lå i koma.
- Kunne de ikke have ventet på dig? - Jo, det kunne de.
Det var hendes søster, der arrangerede det hele.
Du godeste... Carrie?
Jeg troede ikke, hun kunne gøre sådan noget.
De filmede det for mig. Jeg ved ikke, hvad præsten må have tænkt.
Du ved, hvordan hun er. Alt skal være stort. Gospelkor...
Duer, der blev sluppet løs over kirkegården.
Hør her... Du kan være med på de store job. Så går det hurtigere.
- Hvordan lyder det? - Tak, Tommy.
Lad os fejre det med en sjus.
MANAGER I DYB SORG OVER PARRIS" DØD
- Hej. Jeg ville bare... - Var det dig, der stillede sukkeret?
Ja. Til kaffe eller sådan noget.
Beklager. Det er lidt af en kliché.
- Du drikker slet ikke kaffe, vel? - Nej.
Jo, det gør jeg. Men jeg bruger ikke sukker.
- Beklager, at der ser sådan ud. - Hvad?
- Jeg er en slags vicevært her. - "En slags"?
Det er et frygteligt ord.
Jeg passer stedet for min far. Han elsker at lave ombygninger.
Jeg hedder Charlotte.
- Du er Ben, ikke? - Jo, det er rigtigt.
Nå, jeg må hellere gå. Jeg skal nok lade være -
- med at sætte mere foran din dør. Medmindre det er noget vigtigt.
Jeg bruger sukker i te.
Hør nu på mig, Ben!
Du hører sgu aldrig efter!
Du hører aldrig efter!
Det er ikke unormalt. Din hjerne er så vant til, at hun er der, -
- at den omdanner lyde og synsindtryk til billeder af hende.
Den var faktisk ikke så vant til, at hun var der.
Hun rejste meget med sit arbejde. Det var bare det.
Det var godt nok. Det var sundt, du ved.
- Men...? - Jeg...
Jeg vænnede mig aldrig til det. Jeg følte, at jeg gik glip af noget.
Ynkeligt.
Hun havde brug for det.
Det var ligesom at have en bodyguard imellem os.
- Hvordan har du det med det nu? - Alle tiders. Rigtig godt.
Vi skændtes den dag, hun døde. Vi skændtes i bilen.
Jeg kan ikke huske, hvad der blev sagt, men...
- Jeg elskede hende virkelig. - Og hvad følte hun?
Sikkert, at jeg ikke holdt nok øje med trafikken.
- Tror du virkelig? - Det der vil jeg ikke begynde på.
- Hun elskede mig. Det ved jeg. - Godt.
- Vil du med ud og have en øl? - Nej, ikke i aften, tak.
Men du kommer da ud, ikke?
Har du stadig atelieret i Rathwell Street?
Nej, det er...
Det er ligesom alt andet. Det er under ombygning.
Hvad med myrerne? Har du stadig dem?
Hold kæft, mand! Det har du haft lige siden kunstskolen.
Du er altså en smule sær.
Hvad?
- Jeg mødte Carrie i går. - Kors...
- Hvordan var det? - Fint.
Det var bare... Jeg fortalte, at vi arbejdede sammen.
Jeg kondolerede og...
- Hun var bare... underlig. - Hun er underlig.
Hun fornægtede det nærmest. Hun ville ikke tale om det, -
- og hun var virkelig kort for hovedet. Bare...
Jeg ved ikke... underlig.
"Roma Rd 16. Klokken 20."
"Det er vigtigt."
FORSVUNDET STJERNE FUNDET LIGET FUNDET I KANAL
Led os ikke i fristelse, men fri os fra det onde.
Thi dit er riget, magten og æren i evighed. Amen.
Ja. Godt. Der er nogen, der trækker i mig.
Der er nogen, der trækker i mig her.
Jeg modtager...
...dig. Og dig. Jer begge to.
Jeg fornemmer et slag. Det skete pludseligt.
Jeg fornemmer en yngre energi. Det var jeres søn.
Han vil gerne have, jeg fortæller jer, at han havde et valg.
Han var dygtig til sport. Han følte, at han kunne, hvad han ville.
Han plejede at sige, at han hellere ville dø -
- end ende som handicappet.
På hospitalet... vidste han, at alle ønskede, han skulle kæmpe.
Han ønsker, I skal vide, at han havde et valg på et tidspunkt.
Og han valgte at give slip.
Prøv at forstå det.
Prøv at forstå det. Jeg efterlader jer med hans kærlighed.
Jeg kan godt lide at komme der. Jeg ved ikke hvorfor.
Det at se den lettelse, folk føler. Det er nok det.
- Det er helt utroligt. - Hvorfor inviterede du mig med?
Jeg er virkelig god til at fornemme ting. Se ting.
Jeg kan se din smerte... i din aura.
Og jeg har også set din ansøgning om lejligheden.
Det tog mig lang tid at sætte kryds i det felt.
Det føltes ikke rigtigt. Det føltes slet ikke som mig.
- "Enkemand." Det er... - Ja.
Jeg ville gerne vise dig, at der er noget bagefter.
At der findes noget, man kan kalde sjæl.
Jeg ville i hvert fald gøre et forsøg.
Der var revner i væggen.
Jeg troede ikke, du var...
Jeg vidste ikke, om du kunne lide dyr.
De er interessante.
Det er dronningen. Hun ligger på sine æg, omgivet af vagter.
De har alle sammen forskellige job. Soldater, madsamlere, rengøringsfolk.
Sygeplejersker. Deres sociale mønster ligner menneskets.
Men de slår aldrig deres artsfæller ihjel.
Beklager... Jeg læste entomologi, før jeg begyndte på kunstskolen.
Den videnskabelige side af det sagde mig ikke nok, så jeg holdt op.
Jeg forstår ikke, at du kan.
Det er en ting med myrer, men alle de andre...
- Jeg har edderkoppeallergi. - Det er der ikke nogen, der har.
Jo, mig.
- Jeg kan bevise det for dig. - Ja, det lyder vel nok sjovt.
Min tante hed Charlotte.
Hvad er det der for noget?
Det beskytter helbredet og sjælen. Det er godt mod ondt i halsen.
- Hvorfor det? - Fordi det er blåt.
Folk har gjort det i årevis.
- Virker det? - Det synes jeg.
Mange mennesker er berørte og bedrøvede. Deprimerede.
Hvad betyder Lauren Parris for dig? Har hun betydet noget i dit liv?
Nick, du var en stor fan af Lauren, ikke?
Jo, hun var en stjerne. Hun var meget respekteret i musikbranchen.
Vi mennesker er meget mere komplicerede, end man skulle tro.
Man mener, at vi kun bruger 10% af vores hjerne.
Nogle af os endnu mindre.
Måske er resten beregnet til en højere form for bevægelse, -
- tanker, kommunikation... Den slags.
Tror du, at nogle mennesker er tankelæsere?
Ja da. Hver eneste kvinde.
Hold da kæft! De har vist mere brug for blikkenslagere end malere.
- Vil du have en kop te? - Ja tak.
Der er noget i det der clairvoyance.
Nogle mennesker ved ting, de ikke burde vide.
Tror du, det er det, medier gør? At de faktisk ikke taler med ånder?
Måske kan de bruge dele af hjernen, som vi ikke kan.
Kommunikere på et andet niveau. Måske endda med de døde.
Jeg siger ikke, jeg tror på det. Men det er ikke umuligt.
Lad os spille lidt musik med Lauren Parris.
Hun fik flere kondolencebreve end nogen anden musikstjerne.
Nå...
Det må være underligt for dig, når du kendte hende.
Eller... Elisa kendte hende.
- Værsgo. - Tak.
- Har du det godt? - Ja.
Skål, makker.
Benjamin Slater? Kriminalbetjent Jackson. Må jeg komme ind?
- Hvorfor flyttede du? - Hvad drejer det sig om?
- Hvor var du den 17. marts? - Drejer det sig om forsikringen?
- Jeg kørte galt. - Dit navn er blevet nævnt.
Efter at vi viste rekonstruktionen af mordet på Lauren Parris.
Vi har dig også på film, hvor du følger rekonstruktionen.
Vidste du, at mange forbrydere dukker op -
- til rekonstruktionen af deres forbrydelser?
Det er vel lidt ligesom at se et teaterstykke, man har skrevet.
Man vil ikke gå glip af det.
Der er selvfølgelig også et bredt udvalg af galninge, forfølgere -
- og folk med tvangstanker, der dukker op til rekonstruktioner.
Hvorfor flyttede du egentlig?
Det er jo kun et par hundrede meter fra det sted, -
- hvor Lauren Parris sidst blev set.
Ved du, hvordan hun døde?
- I kanalen. - Nej, det var stedet.
Hun blev tævet ihjel, stranguleret og kvalt.
Som om fyren prøvede at slå hende ihjel tre gange.
- Mærkeligt. - Jeg lå i koma efter ulykken.
Hvordan har du det så med hende? Elsker eller hader du hende?
- Ingen af delene. - Selvfølgelig ikke.
- Hvor er din scrapbog? - Hvabehar?
Din scrapbog. Fotografier, udklip, artikler...
Det er ikke ulovligt. Ikke det alene.
Nå... Jeg har tusind andre kunder at tage mig af.
Politiet håber, at en rekonstruktion af Lauren Parris' sidste timer -
- kan hjælpe dem videre.
Det er to uger siden, at liget af sangerinden blev fundet.
Indtil nu har politiet ikke gjort store fremskridt i opklaringen.
Hvor hun gik hen bagefter, vides ikke.
Politiet håber, at denne rekonstruktion kan løse mysteriet.
Politiet vil gerne opspore denne mand, som blev set på markedet.
Han var iført en parkacoat. Vidner siger, at han virkede ophidset.
Jeg har billeder af mordstedet.
- Elisa! - Ben...
Du bløder.
Er der sket noget?
Jeg bløder.
Vil du tale om viceværten?
- Hvor har du hørt om hende? - Du nævnte hende tidligere.
- Gjorde jeg? - Hvad hedder hun?
- Charlotte. - Aha! Ligesom din...
- Ligesom min tante, ja. - Hvad er dine tanker om det?
Hvad mine tanker er?
Jeg tænker ikke noget. Hvad skulle jeg tænke?
Jeg vil gerne se, hvad du har tegnet.
- Vil du? - Der er noget, der plager dig.
Du plager mig.
Tænker du stadig på Charlotte som din tante?
Jeg plejede at tænke på hende som min mor.
Hun var min nærmeste, efter at mor døde.
- Hvad får det dig til at føle nu? - Ikke noget.
Hun rejste. Sådan er livet.
Hun rejste.
- Hun havde hjemve. - Lyder det rimeligt?
Hun skulle kun blive et år. Du var kun seks.
- Du havde lige mistet dine forældre. - Hold op.
- Må jeg se, hvad du har tegnet? - Nej.
"Charlottes tryllespind" "Benjys bog"
- Må vi gerne være her? - Jeg arbejdede her engang.
Det var ikke det, jeg spurgte om.
- Hvad er det med ham Roland? - Han er ikke så slem.
Han fulgte med bygningen. Han var opsynsmand, da det var hospital.
- Han er fuld af historier. - Han elsker lighuset.
- Jeg går ikke derned. - På grund af de døde?
På grund af edderkopperne.
Du kan lige så godt se på den, nu du er her.
Jeg har set den.
- Hvad var min lejlighed før? - Det var bare en hospitalsafdeling.
Den er af plastic.
Du skal prøve at holde den. Det er ligesom dine blå krystaller.
Som i øvrigt ikke virker lige så godt som nikotinplastre.
Kom med din hånd.
Luk øjnene.
- Jeg føler mig latterlig. - Forestil dig, at den er levende.
Godt...
Fase et er fuldført.
Tante Charlotte.
Elisa.
Ben!
Lad nu være, Ben!
Godt. Ja...
Ja, jeg modtager. Jeg modtager, jeg...
Jeg bliver trukket...
Ja. Ja...
Her. Der er en, der er splittet her.
Sorg. Jeg fornemmer sorg.
Stærk moderfigur. Meget bekymret for sin søn.
Benjy. Benjy, ja.
Ja. Du er ulykkelig over at have mistet din kone.
Det er ikke så længe siden.
Så megen død i dine tanker.
Så megen død...
Jeg modtager et tydeligt "A". A, E... L...
- EI... Eli... - Elisa.
Er Elisa din kone? Ja. Ben...
Elisa er ikke gået bort. Elisa er ikke død.
Ben...
- Ben! - Hvem fanden tror de mennesker...
I mennesker... I leger med folks liv!
Hvem er du? Og hvem fanden er hun?
Ben, hold nu op.
Hvad havde du forventet? Troede du, det ville hjælpe?
Vil du gerne have det bedre?
Jeg er jo ikke syg. Vel?
- Jeg vil bare gerne videre. - Så hold op med at se dig tilbage.
Jeg hjalp dig, dengang du mistede dine forældre.
Du må stole på mig. Derfor skal du ikke lytte til...
...nogen andre?
Hvad med at fortælle mig noget mere om Charlotte?
Hun er sød.
Men hun er...
Hun er for sød. For tillidsfuld.
Hun har nok aldrig levet et normalt liv.
- Synes du, at du har det? - Hvis bare jeg havde...
Er der en del af dig, som ønsker at leve et uvirkeligt liv ligesom hende?
Lad være med det der.
Jeg spørger bare, om hun måske er en flugt fra virkeligheden.
De koster £5.
Kan du godt lide at samle på ting?
Hvad fanden mener du med det? Jeg købte ikke noget.
- Du har købt andre ting. - I må være desperate.
- De fleste er interesserede i sagen. - Men ikke i billeder af mordstedet.
Hvorfor spilder I tiden på mig?
Fordi vi endnu ikke ved, om Lauren Parris blev dræbt -
- før eller efter din bilulykke.
Hun forsvandt, to dage før du gik i koma.
En detalje, du var ret tilbageholdende med...
Og som du sikkert ved, var hendes lig så slemt...
Du har jo været sygeligt besat før, ikke sandt?
Elisa!
Undskyld.
Elisa!
Gå så tilbage! Hvad med at sige undskyld?
- Overser I ikke det vigtigste? - Hvad er det?
Hun skal forestille at være død, ikke sandt?
Jeg troede, det ville interessere jer. Det er da ulovligt, ikke?
Jeg vil ikke give hende problemer. Jeg er bare...
Bare lad mig tale med hende.
Vis mig, hvor hun bor. Jeg ved, at I ved det.
Er det her din kone? Vi fandt det i din pung.
Ja.
Er det her også din kone?
- Nej. Jeg aner ikke, hvem det er. - Det er den kvinde, du fulgte efter.
Jeg har lige sagt, at jeg ikke aner, hvem hun er.
Det gamle hospital, hvor du bor... Ved du, at Lauren Parris er født der?
Det burde du da vide med alle de avisartikler, du har.
Jeg vil gerne kigge lidt på dit atelier. I Rathwell Street, ikke?
Det er ved at blive renoveret. Det er ikke et atelier mere.
- Savner du det? - Du har ikke ret til at vurdere mig!
Jeg går allerede til en. Tal med ham!
- Det behøver jeg ikke. - Hvad?
Du kan stadig ikke se, at du er sygeligt besat, kan du?
Jeg ved heller ikke, hvordan det kan lade sig gøre.
Men hvis man ikke kan stole på sine egne øjne, -
- hvad kan man så stole på?
- Hvabehar? - Jeg ved det ikke.
Tror du kun på det, du kan se?
Tror du på kærligheden?
Slap af.
Luk øjnene.
Carrie? Må jeg tale med dig?
Jeg ved godt, du ikke vil se mig. Det er Elisa.
- Jeg er ikke sikker på, hun er død. - Hvad snakker du om?
Tvivler du nu på, at hun er død?
- Hvis jeg bare måtte... - Nej, Ben.
Hold op. Du har ret. Jeg vil ikke se dig.
Overhovedet ikke. Er du med?
Lad os være i fred og kom videre med dit liv.
"Lad os være i fred."
Det var sådan, Carrie sagde. "Lad os være i fred."
- Tror du, hun mente Elisa? - Nej...
Hvem så? Hvem som helst, som ikke er dig?
Jeg er ikke paranoid.
Tror du, Charlotte er en del af "os"? Hvad får hun ud af det her?
Det ved jeg ikke.
Laurens manager, Emery Jones, kom med denne appel.
Politiets efterforskning er stadig i fuld gang.
Alle vores tanker er hos hendes familie og fans.
Men jeg vil gerne sige, at...
Hvem du end er... så kan du ikke gemme dig.
Du er ikke usynlig.
Du kan ikke gemme dig.
Hej, Ben.
Først havde jeg ondt af dig. Så syntes jeg, du var dødirriterende.
Så blev du værre. Og så forsvandt du.
Nu... har jeg overhovedet ikke ondt af dig.
Du skal lade folk sørge. Lade dig selv sørge.
- Elisa er død. - Elisa...
Jeg har ikke noget at gøre med Lauren Parris.
Tag dig sammen. Du er syg i hovedet. Carrie og jeg havde ret.
- Jeg ved ikke, hvorfor du er her. - For at bede dig om at holde op.
- For Elisas skyld. - Elisa...
Du gjorde hendes liv til et helvede.
Tag dig sammen, Ben!
DIGT TIL PARRIS
FORSVUNDET DØD
Syge stodder!
Har du ikke noget at sige?
Tegn noget til mig. Hvad som helst.
Er Elisa død eller levende, tror du?
Hvad er der galt med mig?
- Hvad mener du? - Fortæl mig, hvad der er galt.
Det her er ikke bare noget, der er inde i mit hoved.
Jeg er måske nok lidt forvirret, men der er nogen, der leger med mig.
Flytter om på mine ting og på mine tanker.
Gør det...
Herinde.
Hendes ansigt på væggen er dækket af sort maling.
Det er der. Jeg har set det.
Fotoalbummet er brændt. Myrerne er væk.
Det er virkelige ting. Hvad fanden er det for noget?
Hvordan fanden skal jeg kunne acceptere min sorg, -
- når der foregår alt det lort?
- Vil du gerne acceptere din sorg? - Hvad betyder det?
FANGET! LAURENS MORDER?
MAND I GRÅ PARKACOAT FILMET PÅ GADEN
Døren stod åben.
- Jeg var bekymret for, om du var... - Hvad?
Jeg bliver desværre nødt til at gå.
- Antennen er blevet ordnet. - Det ved jeg godt.
Tak.
Hvad med anden fase af min edderkoppetræning?
Er du her senere?
Hvad laver du her, Ben?
Carrie, du må fortælle mig, hvad du ved. Om Lauren Parris.
Jeg ved ikke, hvem jeg ellers skal spørge.
Carrie, jeg har brug for hjælp.
Jeg må vide, hvad du ved. Jeg kan ikke huske det. Carrie!
Hvis du begynder på noget, ringer jeg til politiet.
- Jeg tror måske, det var mig. - Hvad?
Se her.
Her i bladet. Det er mig, der står i baggrunden.
Jeg er bange for, om det var mig. Politiet har afhørt mig...
Du er mange ting, Ben. Men det er du ikke.
Jeg har levet med den besættelse. Jeg ved ikke hvor længe.
- Eller hvornår det begyndte... - Ben. Se på billedet.
Du kigger ikke på Lauren Parris. Det er noget andet, du kigger på.
Du var besat. Af Elisa. Du fulgte efter hende overalt.
Du kunne ikke acceptere, at det var forbi.
- Det var aldrig forbi. - Kan du virkelig ikke huske det?
De mødtes, da hun var danser hos Lauren.
Jeg beklager, Ben.
Ben?
- Kom nu, Ben. Hvem er Charlotte? - Hvad?
Prøv at huske, da du mistede dine forældre. Hvem blev din nye mor?
- Hvem erstattede du hende med? - Aner det ikke.
- Hvem er Charlotte? - Jeg forstår ikke spørgsmålet.
Hvad var det for en bog, du altid talte om? "Charlottes tryllespind".
- Hvem var moderfiguren? - Charlotte.
Du har blandet dem sammen. Hvem er Charlotte nu?
Sidst kom du, fordi du havde mistet din mor.
Nu er det, fordi du har mistet din kone.
Hvem er Charlotte? Hvem er hun, Ben?
Er hun din tante? Fandt du hende i en bog?
Siger du, at Charlotte er en erstatning for Elisa?
Siger du, at jeg har skabt hende? At hun ikke findes?
Charlotte...
Charlotte, jeg tror, det er bedst, hvis vi ikke ser hinanden igen.
Ben.
Charlotte...
Det er mig.
Elisa.
Jeg er ked af det. Jeg er kommet for at forklare.
Du har fortalt folk, at jeg var død. At jeg var ude for en bilulykke.
Men jeg sad ikke i bilen sammen med dig.
Jeg så dig den dag, men vi skændtes endnu en gang.
Lauren var forsvundet, og jeg var helt ude af mig selv.
Du efterlod mig. Kan du ikke huske det?
Du efterlod mig langt væk fra alting i silende regn.
Hvis det er sådan, du har det...
Jeg havde kun en sko på.
Jeg var fuldstændig gennemblødt.
Jeg troede, du ville komme tilbage. Men du kørte bare.
Jeg kunne ikke fatte, at du bare efterlod mig.
Jeg kom og besøgte dig på hospitalet.
Men det eneste, du så, var reportager om mordet på Lauren.
- Jeg troede, du var død. - Det ved jeg godt.
Jeg skulle ikke have ladet dig tro det så længe. Tilgiv mig.
Det var lettere på den måde, Ben. Du gjorde mit liv til et helvede.
Emery! Du sendte Emery herhen.
Nej. Jeg vidste det ikke, Ben.
Han har det svært.
Han og Carrie troede, de gjorde det, der var bedst for mig.
Men det var grusomt, og jeg er ked af det.
Det er jeg virkelig.
Så...
Hvem er Charlotte? Er hun sød?
Hun er ikke nogen. Helt bogstaveligt.
- Jeg må hellere gå. - Nej...
- Nej, Ben. - Lad være.
Det var da ikke altid så slemt mellem os, var det?
Var det?
Du har gjort det her hele dit liv.
Ikke så alvorligt som nu, men...
Det er ligesom, når du siger til folk, at du droppede kunstskolen.
Du dumpede.
Eller at du sagde op på museet.
Du benægter det, og så begynder du at tro på noget helt andet.
Charlotte... Charlotte kommer ikke.
Hun kommer ikke.
Jeg skal nok komme af med hende. Det skal jeg nok.
Jeg har det godt nu. Jeg ved, hvad der er virkeligt og...
Jeg skal nok bevise det over for dig.
Bevis det over for dig selv, Ben.
Der er gået en måned, siden Lauren Parris døde.
Politiet er under stadig større pres for at finde morderen.
Smerten forsvinder ikke, så længe morderen er på fri fod.
Politiet siger, at rekonstruktionen af Laurens færden har givet respons.
Men der mangler stadig det afgørende spor.
"Til Lauren. Farvel! Kærlig hilsen, Elaine."
Undskyld, jeg er sent på den.
- Hvorfor er du kommet? - Anden fase.
Kom med mig.
Ben?
Ben!
Ben?
CHARLOTTE
Ben!
Du har hele tiden vidst, at Elisa var i live, ikke?
Du vidste det på samme måde som mig.
Du er den side af mig, der altid har været en fiasko.
Hvis man kigger længe nok, tror du så, man kan se... ord?
Ja.
Charlotte...
Du ser...
Du er så smuk. Så...
Det er bare en sko.
Ben...
Kom her.
Stoler du på mig?
Jeg er ikke sikker på, det her er en god ide.
Stol på mig.
- Kom. Du er mig. - Ja...
Luk øjnene.
- Ben. - Hvad?
- Jeg er nødt til at gå. - Er der noget galt?
Jeg troede, du kom på arbejde i dag.
Beklager, men jeg var nødt til at fortælle det.
Jeg tænkte, du nok gerne ville vide det.
Jeg indså, at det var det. Jeg...
...havde et valg. Jeg behøvede ikke bare at lade tingene ske.
Jeg kunne... overtage styringen.
Jeg forstod, at det ikke behøvede at være en del af mit liv længere.
- Du havde ret. - Du indså, at du havde et valg.
Ja...
Det er i orden.
Hun er væk. Det ved jeg godt.
Hun er væk.
Jeg må bare se at komme videre.
Hun er død.
Hun er død. Elisa er død.
En mand er i dag blevet anholdt for mordet på Lauren Parris.
Gareth Cawood blev anholdt efter en af de største efterforskninger, -
- der er set i Storbritannien.
Lauren blev fundet i en kanal i East London i sidste måned, -
- efter at hun forsvandt på sit lokale marked i Hackney.
Cawood bliver stillet for en dommer i morgen.
KI. 10.30 i morges blev Gareth Cawood, -
- en 27-årig mand fra Princeton Avenue 42 i Hackney, -
- sigtet for mordet på Lauren Parris.
Han kommer for retten...
Vil du fortælle mig, hvad der skete? Hvorfor?
Du havde den rigtige profil.
Arbejdsløs. Enspænder.
Tvangstanker.
Men jeg mente ikke, det gjorde dig til morder.
Charlotte. Det hed hun.
Det ved jeg.
Tekstning: Kirsten Mollerup SDI Media Denmark